- God dag. - God dag.
Da ses vi i neste uke...
Ikke les ved spisebordet.
- Er det godt? - Ja.
Jeg hadde i mindre vann enn sist. Det er nok derfor det smaker bedre.
Du spiser knapt noe. Du ser ikke frisk ut.
- Noe mer? En frukt? - Nei.
Vi har fått brev fra tante Fernande i Canada.
Jeg skal lese det for deg:
'Kjære Jeanne og Sylvain. Unnskyld at jeg somlet så lenge med å svare.'
'Jeg tenker ofte på dere og Belgia, men skolestarten har tatt all tid.'
'Tiden går, og nå innser jeg at det allerede er vinter.'
'Her er det så mye snø at jeg knapt går ut.'
'Barna kunne ikke engang gå til skolen på fredag.'
'Jeg er nesten alltid hjemme, uten bil synker man rett ned i snøen.'
'Jack skal lære å kjøre neste år. Det trengs med så store avstander.'
'Han sa jeg må tilpasse meg når jeg bor her, der alle kvinner kjører.'
'Jeg frykter at jeg ikke klarer det. Nå er bilene dekket av snø.'
'Barna har det bra og er store og sterke, som Jack.'
'Jeg er redd for at Jane blir for høy, men hun er fin likevel.'
'I sommer venter et fint gjesterom! Sylvain kan sove med sin kusine.'
'Vi kan finne noen til deg. Jack mener at du bør gifte deg igjen.'
'En pen kvinne skal ikke leve alene. Georges har vært død i seks år nå.'
'Du er tapper og sier at du trives alene, men du vil vel ikke klage.'
'Iblant når jeg tenker på deg, får jeg tårer i øynene.'
'Jack kommer snart hjem, så jeg må dekke på nå.'
'Stor klem fra søster/tante Fernande, som elsker dere.'
'P.S. Sendte en bursdagspresang til Jeanne i forrige måned via båt.'
Jeg lurer på hva det kan være for en gave...
Har du lyst til å reise dit?
'Fienden' av Charles Baudelaire:
'En mørk og voldsom storm var mine unge år'-
- 'som tidvis opplyst ble av et skarpt sollys.'
'Av torden og regn har min hage blitt lagt øde, '-
- 'så knapt en moden frukt fikk stå igjen.'
'Mot tankens grå høst ser jeg nå årene stupe.'
- 'En rake og'... - 'en spade.'
'En rake og en spade er hva jeg trenger, '-
- 'for å samle sammen all utspredd jord som er oversvømt'...
'der strømmene har gravd huler, dype som graver.'
- En gang til. - 'Fienden' av Charles Baudelaire.
'En mørk og voldsom storm var mine unge år, '-
- 'som tidvis opplyst ble av skinnende sol.'
- 'Av torden og regn'... - 'har min hage blitt lagt øde'...
'så knapt en moden frukt fikk stå igjen.'
'Mot tankens grå høst ser jeg nå årene stupe.'
'En rake og en spade er hva jeg trenger'-
- 'for å samle sammen all jord som er oversvømt, '-
- 'der strømmene har gravd huler, dype som graver.'
Du bryter mer og mer.
Ja. Mine 'R' låter som Yans nå. Ingen erter meg på skolen lenger.
Jeg forstår det, men ingen tvang deg til å gå på flamsk skole.
Jo, jeg vet det, din venn.
Jeg lurer på om du engang kan uttale 'R' som jeg lenger.
Nå: 'Bagatell for piano' nr 27, opus 126 i a-moll av Ludwig van Beethoven.
'Für Elise' spilles her av Suzanne Duchêne.
Kom og se litt.
- Du vil vel ha den ordentlig lang? - Ja.
Jeg har nesten ikke noe garn igjen.
- Er det tirsdag i dag? - Ja.
Du leser alltid, akkurat som faren din.
Ja, det har du allerede sagt. Hvordan møtte du faren min?
- Hvorfor lurer du på det nå? - Jeg leste akkurat ordet 'mirakel'.
Tante Fernande sa at hun møtte Jack som ved et mirakel.
Under befrielsen i 1944. Han kastet tyggegummi og sjokolade til oss.
Vi kastet blomster til dem. Din far møtte jeg da amerikanerne var reist.
Jeg bodde hos mine tanter da og var foreldreløs. Det var en dag i parken.
En lørdag, men jeg husker ikke hvordan været var...
Min venninne kjente ham. Hun som jeg har vist deg på bildene, vet du.
Vi fortsatte å treffes. Jeg hadde dårlig betalt som kontorist, -
- trivdes ikke hos mine tanter og visste ikke om jeg ville gifte meg, -
- men det var bare noe man gjorde, som man sier.
Mine tanter sa at han var et godt parti og ville gjøre meg lykkelig, -
-men jeg nølte litt.
Men jeg ville få et eget hjem, flytte fra mine tanter og få barn.
Senere gjorde han dårlige affærer, og da giftet jeg meg med ham.
Sånt skjedde etter krigen.
Mine tanter var nå imot det og sa at jeg kunne finne bedre.
De sa at han var stygg og det ene og det andre, men jeg hørte ikke.
Ville du elske med ham, selv om han var stygg?
Det gjorde ingenting. Kjærlighetsakten var bare en detalj.
Jeg fikk jo deg, og så stygg var han ikke.
- Hadde du villet gifte deg igjen? - Nei, å venne seg til en annen...
- Med en du elsker? - Æsj...
Hvis jeg var kvinne, ville jeg ikke kunne elske med en jeg ikke elsket.
Det kan du ikke vite. Du er ikke kvinne.
- Skal jeg slå av lyset? - Ja, hvis du vil.
- Sov godt! - Ja.
Slutt på første dag
- Har du vasket hendene? - Ja.
Kan jeg ikke få mer i dag?
Takk.
- Vær så god. - Takk.
- Takk, madame. - Takk, monsieur.
Adjø.
- Hallo, madame. Alt vel? - Ja, kan skoene fikses til i morgen?
Min sønn bruker et par andre nå, for når det regner, lekker det inn.
- De er fra i fjor. - Ja vel...
- Jeg skal se på dem, madame. - Ja.
- Og hælene, vel? I morgen 16.00? - Det blir bra.
- Er alt bra med sønnen din? - Ja.
- Er du fornøyd med ham? Er han lydig? - Ja, hva skulle jeg gjort uten ham?
I morgen kl. 16.00 er de ferdige.
Hallo, madame. Lenge siden sist! Kom og drikk kaffe i ettermiddag!
- Jeg har ikke tid. Neste uke kanskje? - Da sier vi det.
- Adjø, madame. - Adjø.
- Hallo. - Hallo.
- Her... - Kom jeg midt i maten?
- Nei, da. - Hva lager du i dag?
På onsdager: kalveschnitsel med erter og gulrøtter.
Jeg vet ikke hva jeg skal finne på. Jeg hadde nøyd meg med et smørbrød.
Siden jeg begynte å røyke har jeg ikke matlyst, men barna må ha kjøtt.
Jeg ante ikke hva jeg skulle finne på, og det var kø hos slakteren.
Jeg burde gå senere eller tidligere, for å slippe kø, men tenkte fornøyd:
'Nå kan jeg høre på hva de andre bestiller og få ideer, men nei...'
En del bestilte farse. 'De skal vel lage kjøttpudding, tenkte jeg.'
Men det laget jeg i går, med eplemos. Men de skulle vel lage pai!
Og man kan jo ikke alltid spise farse. Så ble det min tur.
Jeg vinglet fremdeles, så jeg ba om det samme som kvinnen foran meg, -
- og sto plutselig der med en kilo kalvekjøtt til 300 franc.
Det holder i to dager! Ingen hjemme liker det. Barna spiser det neppe.
Kalv inneholder visst ingen vitaminer lenger, og fisk kan man jo dø av...
Gid man slapp å lage lunsj, men min mann sier at skolematen er dårlig.
Og de er allerede små for alderen. Men hvis det bare var opp til meg...
Neste uke er han på tjenestereise, men jeg kommer til å savne ham.
Jeg skal til mor, langt borte, så da får de venne seg til skolematen.
Det blir best, og min mann kan ikke si noe. Spiser din sønn på skolen?
Ja, han er ikke så kresen. Det var ikke mannen min heller.
Ikke min heller. Det er barna, derimot, men hva gjør man...?
Man gjør så godt man kan. Nå må jeg gå. Adjø, da.
Adjø.
Unnskyld? Jeg vil gjerne ha et nøste i denne fargen.
Jeg tror at jeg så et der borte.
Det der kan kanskje fungere.
- Ja, det blir bedre. - Her...
Ja, nettopp. Takk.
Takk.
Adjø.
Takk.
Adjø da, madame.
- Hallo. - Hallo.
Vi ses på torsdag.
Madame?
En pose poteter, takk.
- Vær så god. - Tusen takk.
Mor?
- Du er helt rufsete på håret. - Jeg lot potetene koke for lenge.
Ikke les ved spisebordet.
Vi får vente litt til.
Jeg lot kjøttet og grønnsakene koke på svak varme.
Et minutt til.
Jeg kunnet ha laget mos, men det skal vi jo spise i morgen.
Er du sulten? Du må være sulten, du som svømte i morges.
- Jeg gikk ikke. Ikke Yan heller. - Hvorfor ikke?
Yan holdt meg selskap. Jeg skylte på hodepine, så vi var hos skolesøster.
- Vi skulle ha svømmeprøve i dag. - Jeg liker ikke at du gjør det.
Jeg bør svare tante Fernande... Potetene er sikkert ferdige nå.
- Skal vi ikke sette på radioen i dag? - Jo.
- Plager radioen deg? - Ja, den sangerinnen, kanskje...
Nei, jeg vet ikke hva jeg skal svare på invitasjonen deres.
Må vi gå ut i kveld? Vi spiste jo så sent.
Ja.
Du kan komme hjem tidligere i morgen og spise lunsj her med Yan.
Yan er nok forelsket i skolesøster. Han tok ikke trikken med meg i dag.
Han sa at han var opptatt. Da trikken kom forbi, ble han stående.
Han har kjøpt en bok med mange forklaringer om klimaks og orgasme.
Han sier at vi må interessere oss for kvinner, men ikke jenter, -
- og at menns kjønn er som et sverd. Jo lengre inn det når, desto bedre.
'Men et sverd gjør jo vondt, ' sa jeg. 'Ja, ' sa han.
'Men det er som en ild.' Hva er så deilig med det?
Ikke snakk om det.
Han fortalte meg alt da jeg var ti, og jeg sa:
'Har far gjort det med mor?!' Så avskydde jeg far og ville dø.
Jeg trodde at hans død var Guds straff.
Nå tror jeg ikke engang på Gud lenger.
'Sex er ikke bare for å lage barn, ' sa han. Jeg lot som å få mareritt, -
- for at du skulle bli hos meg, og han ikke kunne trenge inn i deg.
Du skulle ikke ha bekymret deg for det. Det er sent nå. Jeg slukker.
- Ja, hvis du vil... Mor? - Det er sent, Sylvain. Sov godt.
Ja.
Slutt på andre dag
- Har du vasket hendene? - Ja.
Knappen din...
Sylvain!
- Er det ingen igjen? - Er det tomt?
Et lite rundt brød?
- Har du med deg pose? - Ja.
- Finner du den? - Nei, gi meg en ny.
Vær så god. 10,50 franc, takk.
Vær så god.
- Mange takk. - Adjø, madame.
- Hallo. - Hallo.
Takk.
Min lille gutt... Så fin han er!
Ikke gråt, lille venn.
- Takk. Adjø. - Adjø.
- Mademoiselle? - Ja, madame.
Har du en sånn knapp? Jeg finner ingen. Jeg har allerede sett.
Nei, den blir ikke riktig. De er for små.
Ja, dessverre. Så synd.
- Adjø, mademoiselle. - Adjø, madame.
De er vanskelige å finne. Den er fra Canada, fra min søster Fernande.
Hun sendte den for årevis siden, -
- men det er først nå at Sylvain har vokst inn i den.
Da Sylvain var seks år, var min søster hjemme i tre måneder.
Han sov hos meg og mannen min, som levde da.
Og Fernande sov på sofaen, med Jonathan, som kalles for John.
John var fem, men høyere og kraftigere enn Sylvain.
Hvis jeg skriver dit og spør, fins vel ikke modellen lenger.
Europa ligger alltid fem år etter Amerika, så jeg tenkte at de fantes.
Å finne den samme går nok ikke. Det er bedre å bytte knapper.
Det gjør at plagget ser nytt ut, omtrent som å gå til frisøren.
Jeg har aldri sett slike knapper. På torget har de dem kanskje...
- Madame... - Er ikke Gisèle her?
- Hun slutter klokka fire. - Jaså? En kaffe, takk.
Vær så god, madame.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com